Весела Василева
Сам

chitanka.info

За мама

Лицето му е бледо и прозрачно,

очите му — отворени широко,

— тъй светли и печални…

А може би и радост там дълбоко

във погледа блести?

Ръцете му — издигнати в молитва,

отправена към тъмното небе

— тъй чуждо и далечно…

А може би за него то е близко,

обично, неразделно?

И всички слушат думи —

златни, топли, замълчавани,

и думи сиви, тъмни, сребърни;

и всички слушат — той говори

за своето небе,

за себе си,

за тях и техните дела и мисли,

и той говори дълго,

и всички слушат.

Но думите са златни, топли, замълчавани,

и думите са сиви, тъмни, сребърни,

и никой ги не вижда,

и всички слушат,

но никой не ги чува как звънтят.

Той говори,

лицето му е бледо и прозрачно,

очите му — дълбоки и печални,

и той говори,

но е сам.

1937, януари

Издание:

Весела Василева. „Стихотворения. Лирични фрагменти. Писма.“, С. 1990 г., Издателство Български писател. Съставители: Ангелина Василева-Огнянова, Блага Димитрова, Невена Стефанова. Редакция и бележки: Блага Димитрова. Предговор от Петър Динеков.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.